![](https://ktdt.hu/wp-content/uploads/2020/10/Kep1.jpg)
Válaszok az EPR
rendszerben – 2. rész
A
legutóbbi lapszámunkban beszámoltunk róla, hogy az EPR rendelet közel egy éve
lépett életbe, és számtalan kérdés merült fel a jogszabállyal kapcsolatosan,
viszont nagyon sok kérdés még mindig nem jelent meg a normaszövegben, és arra,
hogy mire gondolt a jogalkotó, csak a kiadott állásfoglalásokból kaphatunk
iránymutatást. Mostani cikkünk célja a további kérdések tisztázása.
Fontos megjegyezni, hogy
az állásfoglalások leginkább releváns részleteit mutatjuk be, viszont felhívjuk
a figyelmet, hogy a jogértelmezés minden esetben a kötelezett feladata és
felelőssége. Jelen szakmai összefoglaló néhány felmerült kérdésre próbál
választ adni a rendelkezésre álló állásfoglalások alapján.
1.
Bérgyártás, bércsomagoltatás után ki az EPR kötelezett?
Az EPR rendelet egyik nem
leszabályozott pontja, amely viszont jó néhány vállalatot érint. Nagyon sok
vállalkozás gyártat saját márkás terméket (PL – Private Label), illetve
végeztet csomagolási szolgáltatást. Fontos tisztázni, hogy az ügylet valójában
termékértékesítés vagy szolgáltatásnyújtás-e, illetve azt, hogy a
tevékenységhez ki és milyen mértékben biztosítja a csomagolószereket! Ez kiemelt
kérdés, ugyanis nem mindegy, hogy ki a kötelezett az adott ügyletekben, illetve
a „mindenki fizet” és a „senki sem” is elkerülendő ezekben az esetekben.
A csomagolás tekintetében,
a termék értékesítésekor általános esetben az EPR szempontjából az a kötelezett,
aki az árut a csomagolási funkciókat (áru tartása, megóvása, átadása, átvétele,
szállítása, valamint bemutatása) ellátó csomagolószerekbe helyezi és a
csomagolt árut elsőként forgalomba hozza.
A klasszikus bérgyártás,
bércsomagoltatás pedig az, amikor az alapanyagot, terméket, csomagolószereket a
megrendelő biztosítja és adja át a szolgáltatás nyújtója részére
ellenszolgáltatás nélkül. Amennyiben a csomagolást bérmunka keretében hozza
létre belföldi megbízott a megbízó tulajdonát képező árukból és
csomagolószerekből, a megbízott a szolgáltatás elvégzése során csupán használója
a csomagolószereknek. A folyamat eredményeként nem keletkezik a használónál
belföldön hulladék, így a használat nem minősül saját célú felhasználásnak. Általánosságban
elmondható, hogy bérgyártás esetében a termék belföldi forgalomba hozatala – amelyhez,
az EPR díjfizetési kötelezettség kapcsolódik – a megrendelőnél (bérgyártató) jelentkezik,
a bérgyártó csak szolgáltatást nyújt. Logikus, hisz ha a csomagolószer
tulajdonjoga a megrendelőé, úgy az abból előállított csomagolásé is az övé.
Viszont a csomagolást,
mint körforgásos terméket a szolgáltatásról szóló számlával is megvásárolhatja
a szolgáltatás igénybe vevője, ami azt jelenti, hogy a csomagolást végző szerzi
be a csomagolószert, használja csomagolásra és a szolgáltatás eredménye egy
becsomagolt termék, mely vélhetően belföldön fog hulladékká válni, ebben az
esetben a kötelezett a szolgáltatás nyújtója.
Kialakult egy piaci
gyakorlat, hogy az válik EPR kötelezetté, aki az adott csomagolószert
biztosítja a csomagolási tevékenységhez. Ez akkor okoz bonyodalmakat, amikor
bizonyos csomagolószereket a megrendelő, bizonyos csomagolószereket a
szolgáltatás nyújtója szerez be.
Az állásfoglalások
azonban felhívják a figyelmet, hogy a fentiek alapján a jogviszonyok egyedi jellemzőinek
vizsgálata mellett lehetséges a kötelezettség pontos beazonosítása. A
szerződéses jogviszonyban érdemes rögzíteni, hogy a jogszabályi rendelkezésekkel
összhangban kit terhelnek a kiterjesztett gyártói felelősségi kötelezettségek.
2.
A padlójelölő szalag, a maszkolószalag után megmarad-e a fizetendő termékdíj?
A termékdíjköteles
termékek vámtarifaszámok alá osztályozott körét a vonatkozó kormányrendelet 1.
melléklet határozza meg. Azt is vizsgálni kell, hogy az adott vámtarifaszám
előtt található-e „ex” jelölés. Az „ex” jelzéssel
ellátott vámtarifaszámok alá tartozó termékek közül azok a termékdíjköteles
termékek, amelyek a tárgyi hatály alá tartoznak (csomagolószer), ide nem értve
a megnevezésben kivételként megnevezett termékeket. Az „ex” jelölés
megtalálható azoknál a vtsz számoknál, ahol szóba jöhet a nem csomagolószer-jelleg.
Tehát a kivételeknél felsorolt árukon túl nem tartoznak a termékdíjköteles
csomagolószer termékek közé azok az áruk sem, amelyek nem felelnek meg a
csomagolószer fogalom meghatározásának, például a padlójelölő szalag, a
maszkolószalag.
3.
Keletkezik-e EPR fizetési kötelezettség a „bálaháló, bálázó zsineg, drót”
felhasználása után?
A bálaháló funkciója
azonos a szálasárukon kívüli más áruféleségek csomagolása során alkalmazott
műanyag vagy fémből készült pántoló szalag funkciójával. Szerepe az, hogy az
árut összefogja, összetartsa. A szálasáru (széna, szalma) a bálaháló
alkalmazása nélkül is teljes értékű áru és annak létrejöttéhez,
felhasználásához nem tartozik elengedhetetlenül a bálaháló. Ömlesztve is
szállítható, tárolható, bár kétségtelen tény, hogy bálázás lehetővé teszi az
áru gépi rakodását, helytakarékosabb tárolását. Minderre tekintettel a
szálasáru bálahálóval létrehozott csomagolásának első belföldi forgalomba
hozóját, saját célú felhasználóját EPR kötelezettség terheli.
4.
Használtan vásárolt raklap után keletkezik-e EPR fizetési kötelezettség
belföldi forgalomba hozatal esetén?
A Rendelet 2024. január
l-jétől kiegészült, amelynek értelmében nem kell a kiterjesztett gyártói felelősségi
díjat megfizetni az Országos Hulladékgazdálkodási Hatóság újrahasználható
csomagolószerek nyilvántartásában nem szereplő, használt csomagolószerből létrehozott
csomagolás után. A használt raklap vásárlása esetén nem jelenthető ki általánosságban
és egyértelműen, hogy a kötelezettség korábban más gazdasági szereplőnél már
keletkezett. A használt raklap tekintetében abban az esetben lehet mentesülni az
EPR díj megfizetése alól, amennyiben igazolni lehet annak korábbi megfizetését.
Ha a raklapkereskedő igazolni tudja, hogy az általa forgalmazott használt
raklapok után megfizetésre került a kiterjesztett gyártói felelősségi díj, akkor
számlazáradék alkalmazásával a számlán feltüntetheti.
5.
EPR kötelezettség keletkezik-e a különböző nagyméretű, főként ipari hűtő- és
légkezelő berendezések, kereskedelmi egységekben lévő hűtőgépek, épületre
szerelt telepített klímaberendezések, split klímák és hőszivattyúk után?
Az elektromos és
elektronikus berendezésekkel kapcsolatos hulladékgazdálkodási tevékenységekről
szóló 197/2014. (Vlll 1.) Korm. rendelet (a továbbiakban: Ekr.), valamint az
Európai Parlament és a Tanács 2012. július 4-i elektromos és elektronikus berendezések
hulladékairól szóló 2012/19/EU Irányelv (a továbbiakban WEEE irányelv) szabályait
kell megvizsgálni. A WEEE irányelv IV. melléklet és az Ekr. 1. melléklet 2.1.
pont Hőcserélő berendezés kategória alá tartozóként sorolja fel többek között a
légkondicionáló berendezéseket és a hőszivattyúkat.
A kizárólag nem lakáscélú
felhasználásra tervezett, helyhez kötött, telepített hűtő-, légkondicionáló és
hűtő- vagy fűtőrendszerek nem tartoznak az EPR köteles berendezések közé,
ugyanis ezek a berendezések nagyméretű, helyhez kötött berendezéseknek
minősülnek, így nem tartoznak a WEEE irányelv és így az Ekr. hatálya alá sem. Ilyenek
a nagyméretű, főként ipari hűtő- és légkezelő berendezések, melyek ipari létesítmények,
közintézmények, és kereskedelmi épületek hűtését, fűtését vagy szellőztetését szolgálják,
valamint az ellátó berendezések, folyadékhűtők, VRV-k, légkezelő berendezések
is. Szintén nem EPR kötelezett berendezések a nem háztartásokban található
kereskedelmi hűtőgépek, melyek helyhez kötöttek (pl. áruházakban hosszú
sorokban található, fixen telepített un. regálok, vagy hűtőbútorok), saját
kompresszorral nem, csak külső aggregátorral rendelkező hűtőszekrények, melyek
az aggregátor nélkül nem működőképesek.
Ezzel szemben a háztartásokban
és ipari-kereskedelmi szegmensekben az épületre szerelt, egy vagy több helység
hűtését és fűtését ellátó split klímák és hőszivattyúk esetében nem
tekinthetőek nagyméretű, helyhez kötött elektromos, elektronikus berendezésnek,
ezért azok után az EPR kötelezettség keletkezik belföldi forgalomba hozatal, vagy
saját célú felhasználás esetén. Ugyanezen logika alapján kötelezettek az EPR
rendszerben a bolti üdítőitalos, vagy sörös hűtők is.
6.
A dohánytermékek szűrővel kategóriában mi minősül a fizetési kötelezettség
alapjának a termék teljes tömege, vagy kizárólag a szűrőé?
Az EPR Kormányrendelet 1.
mellékletének 1.2.8. pontjával meghatározott termékáram a dohánytermékek
szűrővel, valamint azok a szűrők, amelyeket a dohánytermékekkel történő
együttes használathoz hoznak forgalomba. A Rendelet értelmében ezen termékek a
kiterjesztett gyártói felelősségi rendszer hatálya alá tartoznak és a
kiterjesztett gyártói felelősségi díj mértékének megállapítása a forgalomba
hozott termék tömegének alapulvételével történik. Mindezek alapján, mivel a
dohánytermékek szűrővel egy terméknek minősülnek, az együttes tömegüket kell
figyelembe venni.
Nagyon fontos, hogy
felhívjuk a figyelmet, ami minden állásfoglalás záradékaként megjelenik: „a jogértelmezés a jogalkalmazó mindenkori
feladata és felelőssége. A jogalkotásról szóló 2010. évi CXXX. törvény, továbbá
a Kormány tagjainak feladat- és hatásköréről szóló 182/2022. (V. 24.) Korm.
rendelet alapján a minisztérium állásfoglalás kibocsátására nem jogosult, ezért
minisztériumi tájékoztatásokban foglaltakra a jogalanyok és a hatóságok nem
hivatkozhatnak, azok nem használhatóak fel peres vagy közigazgatási eljárás
során”.
Bízunk
benne, hogy ezzel a szakmai összefoglalóval segítettünk néhány további nyitott
kérdést megválaszolni a rendelkezésre álló állásfoglalások alapján. Kérdések
esetén a Green Tax Service Kft. munkatársai állnak rendelkezésre.
Nyilatkozat
A GREEN TAX SERVICE Kft. kijelenti, hogy
a tájékoztató összeállítását a termékdíjra és a kiterjesztett gyártói
felelősségi rendszerre vonatkozó jogszabályok szerinti előírásoknak megfelelően
teljesítette. A mindenkor elvárható gondossággal és körültekintéssel, a szakmai
standardok betartása szerint járt el.
Jelen összefoglaló nem tartalmazza a
teljes termékdíj törvény és annak végrehajtási rendeletében, illetve a
kiterjesztett gyártói felelősségi kormányrendelet által előírt szabályozást.
Célja nem a teljes körűség és a jogi normák hivatkozásainak pontos idézése,
hanem gyakorlati iránymutatást tartalmaz, melynek elsődleges célja, hogy az
összefoglaló közérthető legyen.
A GREEN TAX SERVICE Kft. tájékoztatja
az olvasót, hogy a jelen összefoglalóban leírt megállapítások, vélemények,
javaslatok jogalkalmazói értelmezését, gyakorlatát és szakmai véleményét
tükrözi, melyek szakmai véleménynek, ajánlásnak, iránymutatásnak minősülnek, de
jogi kötőerővel a jelen összefoglalóban foglaltak nem rendelkeznek. A GREEN TAX
SERVICE Kft. az esetleges hibákért, hiányosságokért a felelősségét kizárja.
A GREEN TAX SERVICE Kft. nem
rendelkezik hatáskörrel a jogszabályok értelmezésére, a jelen összefoglalóban
foglaltak szakmai véleménynek minősülnek, melyek egy esetleges jogvitában a
bíróságokat, hatóságokat nem köti.